Gud är inget för dig, Lenny.
Gud är för människor som inte behöver frihet.
Du har fel om abort.
Du sprider en sorg du inte ens förstår.
Det är det värsta en människa kan göra.
Du har begått ett misstag som borde ha undvikits till varje pris.
Du har fört in koncept som är sanna för sig-
-men som i klump utgör ett system som är alltför strängt.
När det gäller abort är stränghet det enda alternativet.
Det är ett brott, förbjudet och straffat i Andra Mosebok-
-kapitel 21, verserna 22-25. Det vet du.
22: "Om någon under ett slagsmål stöter till en havande kvinna"-
-"så att hon får missfall men ingen annan skada sker"-
-"skall han böta vad kvinnans make kräver"-
-"sedan värdering ägt rum."
23: "Sker skada"-
-"skall du ge liv för liv," 24: "öga för öga, tand för tand"-
-"hand för hand, fot för fot"-
-25: "bränt för bränt, sår för sår, skråma för skråma."
Kyrkan har alltid hållit fast vid det och endast modern slapphet-
-vill göra synder till rättigheter.
Inte för att uppmuntra till det.
Ingen är för abort, utan för att underminera auktoritetsprincipen.
Lägg av, Lenny. Du vet att de verserna är lite mer komplicerade.
Ja, tvisteparten betalar skadestånd vid missfall-
-eller dödas om kvinnan dör i samband med att hon förlorar barnet.
Men det är inte det det handlar om. Det är medlidande och empati.
Bouvier? Ska du ta upp min tid med Bouviers nonsens?
-Eller den helige Alfonsos skitsnack? -Det är inget skitsnack.
Att abort är en svår moralisk avvikelse är odiskutabelt.
Det var vad Johannes Paulus II sa, och de tre orden-
-"svår", "moralisk" och "avvikelse", är baserade på påvens ofelbarhet.
Ändå begränsade påven Gregorius XIV år 1591-
-med en påvlig bulla-
-bannlysningen till abortering av ett foster med själ.
Därmed införde han en distinktion-
-som talar emot att klumpa ihop vitt skilda situationer.
Jag är utled på distinktioner.
Även för Thomas av Aquino och ända till mitten av 1800-talet-
-kunde det bara kallas abort efter att fostret hade fått sin själ-
-och det inträffar i tredje graviditetsmånaden.
Vetenskapen är Guds gåva. Gud lärde oss att ägglossningen är spontan.
Fråga en kvinna om det. När man ännu trodde-
-att det fanns två sorters befruktning: manlig med sperma-
-och kvinnlig med ägg-
-ansågs det syndigt att inte tillfredsställa en kvinna.
Men när det upptäcktes att ägglossningen var spontan-
-blev priset flera miljarder kvinnliga orgasmer.
Men det gjorde psykoanalytikerna rika.
Det yrke som innebär avsaknad av arbete men mycket pengar-
-som vi har låtit glida oss ur händerna.
Jag ber dig, Lenny, ompröva din inställning till abort.
Hård i principen, mjuk i praktiken.
Abort är att säga nej till livet.
Vem bryr sig ett skit om livet?
Livet är ingen fånig prydnadsfigur på intighetens sidobord.
Livet är till för att användas.
Att användas väl. Att älska och bli älskad.
Låt mig påminna om vad den helige Alfonso sa om abort:
"Vid en abort är alla skyldiga utom kvinnan."
Tänk om det inte bara gällde abort.
Tänk om alla är skyldiga till allt i livet, utom kvinnan.
Pratar du om din mor?
Vem skulle jag annars prata om?
PÅVLIGT UPPDRAG HÖLJT I DUNKEL
HAR KURTWELL EN HEMLIG SON?
-Vad händer idag? -10.00: Robert Lee.
Tea Party-rörelsens ordförande. 11.15: möte med Stanfords rektor.
13.00: lunch med guvernören.
När träffade du senast din far?
-Han är bara min guvernör nu. -Saknar du honom inte?
-Han saknar inte mig. -Jag saknar alla.
Men den jag saknar mest av alla är mr Jack Walser.
Han var fastighetsskötare där jag bodde innan Herren kallade mig.
Han delade in hyresgästerna i två kategorier:
De infödda och nomaderna.
En dag...
...ringde Jack på dörren klockan tio på förmiddagen.
Han trodde att Lucy och jag var i skolan, men vi hade feber den dagen.
Vi var glada över att få vara hemma.
Genom sovrumsdörren såg jag min mor erbjuda honom en kopp kaffe-
-som Jack drack stående-
-för att inte blöta ner stolen med sina regnvåta kläder.
Nåt var fel. Han hade kommit för att säga nåt viktigt.
Mr Walser informerade min mor om att hyresvärden hade beslutat-
-om en påtaglig hyreshöjning med...
...med en smekning... Ja.
Med en smekning som egentligen aldrig ägde rum-
-men som ändå nästan snuddade vid min mors blekgula hår-
-vid mitt hår, vid Lucys och vår fars-
-där han låg på ett hotell med sin älskarinna i famnen.
Och lyssnade på regnet...
...precis som vi.
Vi nomader flyttade ut på kvällen-
-för att inte bli sedda av de infödda.
Men nedanför trappan väntade mr Walser...
...och skakade hand med oss, en i taget.
Han sa nåt som jag aldrig har förstått, och därför minns jag det.
Han sa till mig: "Köp alltid biljett"-
-"längst bak i tåget, för det är säkrare."
Varför åker inte vår spanske åklagare hem till sin påve?
-Vad gör han här? -Promenerar, dricker, sover...
Han kämpar mot döden-
-vilket är det minst intressanta slaget vi får utkämpa.
-Det är för sent. -För sent för vad då?
För allt, Ers eminens.
Hej, Pete. Har du tid med mig i fem minuter?
Visst, fader Gutierrez.
Jag undrar bara om du har tänkt på saken.
Ja, jag har tänkt på saken.
Jag har bestämt mig för att inte anmäla ärkebiskop Kurtwell.
Varför inte?
De andra gjorde det inte heller, men de fick pengar.
-Du fick inte ens det. -Varför tror ni att jag inte tog dem?
Varför gjorde du inte det?
Jag har min värdighet.
Då så. Om du har så mycket värdighet-
-borde du anmäla honom. Han är ondskan personifierad.
Varför gråter du nu? Du vet att jag har rätt.
Bernardo... Får jag säga Bernardo?
-Ja, självklart. -Glöm mig.
-Hej, Freddy. -Ciao, Bernardo.
Hur går träningen?
Jag har intensifierat den gradvis.
-Har du tänkt över mitt förslag? -Vilket förslag?
Vad då "vilket förslag"?
Att du ska hjälpa mig få fast Kurtwell.
-Han dreglar när han ser dig. -Inte jag.
Jag dreglar när jag ser dig, Bernardo.
Du behöver bara gå ut med honom en kväll.
Du kan sluta innan det går för långt.
Under tiden hittar jag ett gömställe och tar foton.
Freddy... Du är mitt sista hopp.
Du åker härifrån när du är färdig.
Men jag måste leva resten av livet här. Förstår du?
Kurtwell är en av de mäktigaste männen i Queens.
Det förstår du väl?
Bli inte arg på mig, Bernardo.
Jag blir aldrig arg på nån. Det är mitt huvudsakliga problem.
Hej, Freddy.
Vad vill du ha, Freddy? Bara säg vad du vill ha så får du det.
Jag vill bli tennisspelare och vinna Grand Slam.
Visst, det ska du bli.
Stick härifrån, ditt rövhål.
Men...
Jag har fått ett datum. Nästa vecka.
Det är bara en dag på året, Rose. Ett vanligt datum.
De kommer att tömma mig, Bernardo.
Det är 60 % risk att jag dör.
40 % chans att jag överlever.
Och om jag säger nej...
...kan de inte ens gissa hur mycket jag har kvar.
Men jag tänker inte säga nej.
Jag måste börja driva det här hotellet igen.
Jag kan inte göra det härifrån, genom sex tysta övervakningsskärmar.
Är det inte skönt att leva i tystnad och liggande?
Nej, det är fruktansvärt. Vi förtjänar alla en chans att börja om.
Men vet du vad det roliga är?
-Vad då? -Hur jag ska komma härifrån.
-Hur ska du komma härifrån? -Genom det där.
De måste riva väggen-
-och göra den till ett jättestort fönster-
-och sen åker jag ut, dinglande i en lyftkran.
-Vilken syn det blir. -Jag kommer att skämmas så.
Jag måste gå nu. Jag ska skriva till påven.
Det låter så overkligt när du säger så.
DET HÄR ÄR ALLT JAG KAN SÄGA. ER HÄNGIVNE KARDINAL GUTIERREZ
Jag vill skriva ihop ett pressmeddelande-
-som förnekar alla rykten om skumma affärer mellan er och Kurtwell.
Ett pressmeddelande som deklarerar att den här påven inte kan utpressas.
Om det är så att den här påven inte kan utpressas...
-...är det onödigt att säga det. -Det är poängen, helige fader.
Helt konfidentiellt behöver jag veta själv.
Kan Kurtwell utpressa er?
Lenny...
Du tror att du är gångjärnet.
Men du är dörren.
Sancta Maria, mater Dei...
Jag älskar er alla.
Vart har Esther, Peter och lille Pius tagit vägen?
Till Ostia. De bor i ett hus vid stranden.
Peter är privat livvakt nu.
Var de inte lyckliga här?
Livet i Vatikanen är inte så kul för unga människor.
-Helige fader? -Ja.
Alla här säger att ni är ett helgon.
Förtal.
Visa hur du bor.
Du får komma hem när du vill.
Men jag har inte åstadkommit nåt med Kurtwell.
Det spelar ingen roll. Kom hem.
Jag väntar.
Ärkebiskopen, ert stift har tagit sig an flera samhällsprojekt.
Kan ni berätta mer om det?
Vi har lagt mycket pengar och tid på det här området under årens lopp.
Jag tror att genom idrott-
-kan vi få kontakt med ungdomarna här-
-och ge dem värderingar som överensstämmer med ett kristet liv.
Många av idrottsprojekten innefattar tennis.
-Varför just tennis? -Jag älskar tennis.
Det har varit min passion hela livet.
Och det här området är faktiskt berömt för sin tennis.
Tennis erbjuder helt enkelt en chans att vägleda en människosjäl.
Tennis innehåller element som koncentration, egenvärde-
-och mycket som en tennisspelare behöver.
Och det är kyrkans ansvar att hjälpa barnen att växa upp.
Hic est enim calix sanguinis mei-
-novi et aeterni testamenti: mysterium fidei:
Qui pro vobis et pro multis effundetur-
-in remissionem peccatorum.
Haec quotiescumque feceritis-
-in mei memoriam facietis.
Ja, gärna. Okej.
-Vad heter du? -David.
-David vad då? -Bara David.
Varför följer du efter mig?
Jag brukade bara åka skridskor på helgerna-
-och bara med min familj.
Sen åt vi middag en kväll och min dotter Kate-
-som var tolv år då, sa att den måltiden...
...var som att vara i ett hajakvarium.
Det var det min fru och jag hade blivit. Ett hajakvarium.
Nu åker jag skridskor ensam, även på veckodagarna.
Men det är inte samma sak längre.
Tanistone är mitt efternamn.
Det var min mors efternamn också.
Varför följer du efter mig?
Har du inte upptäckt det än?
Du är länken mellan mig och roten till alla mina problem.
Vad är det som pågår?
Varför vill du och påven så gärna sätta dit mig?
För att du så gärna ville sätta på de oskyldiga barnen.
Det är kränkande skvaller. Jag kan anmäla dig imorgon bitti.
Du har inga bevis mot mig. Vad mer vill du ha?
Vad vill Pius XIII ha av mig?
Påven vill ha sanningen.
Sanningen är att jag känner Lenny Belardo väl.
Vi delade makten i New York i åratal.
Och han har alltid avundats mig.
Han avundas mig min karisma, för den egenskapen saknar han.
-Det är den enda sanningen. -Var resonabel nu.
Påven avundas inte en sjuk gammal präst-
-som är tillintetgjord av allvarliga anklagelser.
Din tes håller inte.
Låt mig avslöja en sak, fader Gutierrez: du är oviktig.
Du kan stanna i Queens tills jag dör. Det förändrar ingenting.
Påven kan inte gå till botten med mig, och det vet han.
Det skulle leda till rena pandemoniet.
Jag tycker synd om dig, Gutierrez. Du har bara en biroll-
-i en billig amatörteater som din påve har satt upp.
David... Är Kurtwell din far?
Minns du tjejen som åkte skridskor ikväll?
Det var speciellt, för bara du och jag i hela världen såg det.
Jag kände mig nära dig. Din förtvivlan var samma som min.
Det var då jag tänkte: "Jag litar på den här mannen."
Ja, jag tänkte: "Det här är en god människa."
"Och jag är också en god människa."
"Så jag ska berätta det han vill veta."
Ja.
Kurtwell är min far.
Men det är inte poängen. Poängen är skräcken.
Jag är inte rädd för att dö-
-men eftersom jag lider av höjdskräck-
-är jag rädd för att lyftas ut härifrån-
-genom hålet i väggen och hänga och dingla i luften.
Oroa dig inte. Jag kommer att vara här och lugna dig.
Sen åker jag tillbaka till Rom.
-Ska du tillbaka till Rom? -Ja. Jag är färdig med mitt arbete.
-Kom och säg hej då till mig nu. -Men jag ska inte åka än.
Nej. Kom och säg hej då till mig nu.
Andas, Bernardo. Det är jag som ska dö.
-Snälla... -Bernardo... Vi andas samma luft.
Gå nu, allihop.
Nej, inte du, Lenny.
Säg det. Bara den här enda gången.
Låt mig dö i vetskap om att jag inte har trott på Gud förgäves.
Säg det, Lenny.
Okej.
-Kom, så hälsar vi på Billy. -Helst inte. Jag är rädd.
Vi måste. Billy är din vän.
Hans mor är döende och han behöver ditt stöd.
Tack för att ni kom, syster Mary.
Billy, dina vänner är här.
Kom. Jag ska bjuda på nåt.
Syster Mary? Får jag gå till Billys mor? Jag vill be hos henne.
Självklart.
Herre, vi måste prata om Billys mor, nu.
Vi måste prata. Du och jag. Och ingen annan får höra på.
Billys mor lever fortfarande.
Din mor lever också.
Och du kommer att hitta henne.
Nu, äntligen...
...dags att dö.
Dra in mig igen! Dra in mig igen!
Vad gör mig den äran?
Jag ska ledsaga dig till Vatikanen där du ska ställas inför rätta.
Vårt plan går imorgon eftermiddag.
Det är bara slöseri med tid. För både mig och dig.
Ni har inga bevis, du och din påve. Inga.
Bara svamlet från en galning-
-som går omkring med orange hår. Ingen kommer att tro er.
Vi har inte bara det vittnesmålet.
Jaså? Vad mer tror ni att ni har?
Det här är Kurtwell. Hej, Lenny.
Även om du lät det ringa vet jag att du väntade på samtalet.
Vill du verkligen att jag ska komma till Rom och dömas?
Jag är rädd att det är absolut nödvändigt.
Sekunden efter att jag landar i Rom-
-kommer allt jag vet om dig att hamna i världens tidningar.
Varsågod. Världen skulle antagligen gilla det.
Världen är alltid redo för kärlek.
Det här är ärkebiskop Kurtwell. Ringer jag olägligt?
-Det beror på. -Jag har information om påven.
Och jag har bevis. Det är faktiskt mer än information.
Det är tickande bomber.
I så fall är det lägligt. Speciellt för en journalist.
Vad handlar det om?
Jag berättar inte på telefon.
Ser du vad det handlar om?
Brev som vår påve har skrivit till sin flickvän i Kalifornien.
Vi har en påve med ett aktivt känsloliv.
-Var hittade ni dem? -Jag tog över Belardos tjänst.
Jag tog över hans skrivbord. Belardo hade glömt breven i en låda.
-Har ni läst allihop? -Bara de relevanta passagerna.
De erotiska. De som bevisar att Belardo har haft en kvinna i åratal.
Ni borde ha läst allihop, och noggrant.
I det sista skriver han att han aldrig tänker skicka breven-
-eftersom han är gift med Gud.
Har ni bevis för att de har skickats? Kuvert med stämplade frimärken?
Nej. Nej, det har jag inte.
I så fall har ni inga nyheter åt mig, ärkebiskop Kurtwell.
Ingen bomb, ingen skandal.
En hög kärleksbrev som aldrig har skickats är inga nyheter.
Det är bara litteratur.
Packa väskorna och kalla på chauffören.
Du har ingen bil längre.
Jag har begärt att få den konfiskerad.
Kardinalstatssekreteraren har accepterat min begäran.
Vi tar tåget till flygplatsen.
-På ett villkor. -Vad då för villkor?
Att vi sitter i sista vagnen.
Den är säkrast.
Vad är det vackraste, min älskade? Förlorad kärlek eller funnen kärlek?
Skratta inte åt mig, min älskade.
Jag vet att jag är tafatt och naiv när det gäller kärlek-
-och jag ställer frågor som hämtade ur en poplåt.
Det här tvivlet överväldigar mig och underminerar mig, min älskade.
-Att finna... -Daniel.
-...eller förlora. -Hur ser jag ut?
Folk omkring mig bara trånar. Har de förlorat eller funnit?
Jag vet inte.
En föräldralös kan inte veta.
En föräldralös saknar en första kärlek, till sin mor och far.
Det är källan till hans tafatthet, hans naivitet.
Du sa till mig, på den där öde stranden i Kalifornien:
"Du får ta på mina ben." Men jag gjorde det inte.
Där, min älskade, är förlorad kärlek.
Det är därför jag aldrig har slutat undra var du har varit sen dess.
Och var du är nu.
Och du, lysande glimt i min förspillda ungdom-
-har du förlorat eller funnit?
Jag vet inte. Och jag kommer aldrig att få veta.
Jag minns inte ens ditt namn, min älskade.
Och jag har inte svaret.
Men så här föreställer jag mig det, svaret:
Slutligen, min älskade, har vi inget val.
Vi måste finna.
Mamma ska visa er nåt ni inte visste att mamma kunde.
Text: Åsa Tålig www.sdimedia.com